ПОРТРЕТ УГОРСЬКОЇ ПОЕТЕСИ ТА ПЕРЕКЛАДАЧКИ ЖУЖИ РАБ - Йонаш, Ержебет (Філологічний часопис, 2018)
Є кілька галузей, де співіснують розуміння мови і суспільства. Одна з них – переклад літературного твору. Використання мовних особливостей оригіналу та перекладу вивчає стилістика перекладу. Зрозумілість перекладу – ознака того, що він відповідає національно-культурному досвіду читача. Визнання суспільством перекладу вимірює значущість роботи перекладача. Наприкінці ХХ-го століття відійшла у вічність відома перекладачка російської літератури Жужа Раб, творчість якої не знайшла належного визнання. Переклад – це ключ для існування літературного твору, написаного іноземною мовою. Це текст, що відображає культурно-історичні елементи тієї чи тієї епохи. Переклад – це комунікативний процес, що дотримується правил мовних парадигм. Переклади, особливо переклади літературних творів – це більше результат семіотики. Це естетичні сигнали, що базуються на власному прочитанні й розумінні тексту перекладачем, а також на його соціокультурній позиції. Переклади також відображають історичне мислення країни перекладача. Аналізуючи російські та угорські переклади, автор статті дотримується цих типів історичної пам’яті. Також досліджено, як ці переклади відображають підхід перекладача до історичних фактів у прочитанні, в описі та виборі синонімів. Доведено, що історичні стереотипи мови, якою здійснюють переклад, можуть змінювати зміст вихідного тексту.