Культура / цивілізація в художній інтерпретації українських модерністів 1920-х - Кавун, Лідія (Філологічний часопис, 2019)
У статті досліджено проблему культури/цивілізації в контексті художнього дискурсу української прози 20-х років ХХ століття. Письменники-модерністи – А. Любченко, М. Хвильовий, Г. Шкурупій, О. Довженко, Ю. Яновський та ін., артикулюючи до шпенґлерівської історіософської парадигми культура / цивілізація, виражають власні самобутні ідеї та соціальну мудрість у художньому осмисленні конкретного національного буття. Вони вірили, що місто поступово сформує новий тип людського світосприймання, адекватний раціонально організованій економіці. Українську майбутність змодельовано як гармонійну й завершену цілісність, як природний і цивілізаційний едем, де поєднано духовність і технологічні досягнення. Встановлено, що віра, романтичний пафос, оптимізм, вітаїзм визначають дух, спрямованість, емоційне забарвлення теми України у творах письменників доби національного відродження. Вони знайшли для себе спосіб поєднати європейську раціональну цілеспрямованість із живою українською духовністю, у річищі якої творчо моделюється образ Батьківщини.